Радой Ралин
Поетът

chitanka.info

На Атанас Делчев

Поетът… Него от младеж боготворях

и не посмеях с него да се запозная.

По улиците отдалече го следях,

със завист съзерцавах бедната му стая.

И този ден, когато тръгвах на война,

на улицата срещнах го съвсем случайно.

И заболя в сърцето ми една вина,

че досега съм го обичал само тайно.

Той забеляза колко много ми тежи

сандъчето със моите войнишки вещи

и неочаквано до мене приближи,

взе дръжката. Усетих пръстите горещи.

Не само че товарът стана двойно лек.

Пред него можех цял да го издекламирам.

Но сепна ме поетът и като човек.

А тръгнал бях за свободата да умирам.

Внимателно запита имам ли баща,

защо не ме изпраща никое момиче?

И все на път ли ще прекараме нощта?

В частта си с близки ли съм, или съм самичък?

Узнал, че аз съм доброволец, изведнъж

от обич почна той да ме разубеждава,

че би било добре да стана първо мъж,

че смешно е човек в смъртта да търси слава.

Не слава — възразих му аз, — а свобода.

Той ме запита: нещо много ли ме мъчи,

че искам всичко в тази дума да сведа?…

Ний стигнахме. Той пусна моето сандъче.

Сбогувахме се като близки. Не разкрих

какво е бил за мен през толкова години.

Да тръгна на война не се разубедих,

но обновявах вече моите причини.

1945, 1969

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.